Pitanja koja ne smete da postavite na razgovoru za posao
![PITANJA KOJA NE SMETE DA POSTAVITE NA RAZGOVORU ZA POSAO](http://www.mcb.rs/blog/wp-content/uploads/2013/06/razgovor_posao.jpg)
Na svakom razgovoru za posao, poslodavci će vas pitati da li imate vi neko pitanje za njih. Već smo vas savetovali da pitanja spremite unapred, da ne smete da kritikujete prethodne poslodavce i kolege, kao i da budete zainteresovano i spremni za svaki prekovremeni rad. Pitanja koja postavite poslodavcu takođe predstavljaju svojevrsni test koji morate da prođete.Kako ne biste uprskali ovaj test, nabrojaćemo neka od pitanja koja nikako ne smete da postavite na razgovoru.
1. Čime se tačno kompanija bavi?
Ako postavite ovo pitanje, poslodavac će shvatiti da se vi uopšte niste raspitali o kompaniji. Ako se niste raspitali, potražili websajt ili ime kompanije na Internetu, onda će se to shvatiti kao nezainsteresovanost, lenjost i neodgovornost.
2. Da li postoji godišnji bonus?
Pitanje o posebnim povlasticama koje se nude zaposlenima se postavlja samo u trenutku kada ste već dobili posao, pa treba da pregovarate o plati. Na prvom razgovoru treba postavljati isključivo pitanja vezana za konkretno radno mesto, kao i za kompaniju.
3. Da li mogu četvrtkom da izlazim ranije sa posla?
Delovaćete neprofesionalno ako zatražite specijalan tretman pre nego što ste i dobili ponudu za posao. Poslodavac može pomisliti da ćete stalno imati specijalne zahteve. Stoga, bilo kakve naknadne pojedinosti pomenite tek nakon što ste dobili ponudu za posao.
4. Da li ću moći da se za par meseci prebacim u marketing?
U slučaju da počnete da postavljate pitanja o prebacivanju u drugi sektor ili radno mesto delovaće kao da, u stvari, vi i ne želite da radite konkretan posao za koji ste aplicirali. Imajte u vidu da je poslodavcu u tom trenutku potrebna osoba za konkretno radno mesto koje je oglašeno. Nemojte ni na koji način ukazivati da biste radije radili nešto drugo.
5. Da li zaposleni dobijaju popust na vaše proizvode?
Na razgovoru za posao se vodi diskusija o tome kako i da li vi možete nešto da doprinesete poslodavcu. Ovo pitanje nema veze sa vašim poslom i može biti pogrešno protumačeno.
6. Kolika je pauza za ručak?
Normalno je da nas interesuje dužina pauze, mnogi bi postavili ovo pitanje bez ikakve loše namere. Međutim, pitanje spada u grupu pitanja koja mogu navesti poslodavca da pomisli kako ja vaš cilj da radite što je manje moguće. Još niste ni dobili posao, a već razmišljate o tome kako da ga izbegnete. Stoga izbegavajte ovo i slična pitanja.
7. Da li proveravate preporuke?
Delovaće kao da nešto imate da krijete ako pitate ovako nešto. Za svaku preporuku se podrazumeva da ona može biti proverena.
8. Kakav sam bio?
Poslodavac ne može odmah da odgovori na ovo pitanje, s obzirom da je za odluku potrebno da se ispitaju svi kandidati kao i da se svi utisci slegnu. Možete delovati očajno, a znamo da to poslodavci ne vole. Umesto toga, postavite pitanje nalik na: “Zaista mi je prijao razgovor, zainteresovan sam za posao, šta još mogu da uradim kako bih vam dokazao da sam prava osoba za vas. Da li želite još neke dokumente, preporuke itd..”
9. Da li se radi prekovremeno?
Pitanje o prekovremenom radu takođe može delovati kao da niste željni da radite. Umesto toga pitajte kako izgleda prosečan radni dan, kako bi na osnovu odgovora shvatili koliko se radi tokom dana.
10. Nemam pitanja
Poslodavac vam može u svom predstavljanju firme podrobno objasniti sve detalje koji vas interesuju. Iako su vam možda sve nedoumice razrešene, potrudite se da postavite dodatno pitanje u svakom slučaju. Na taj način ćete delovati zainteresovano. U suprotnom možete ostaviti utisak osobe koja će po svaku cenu uzeti posao. Postavljanjem pitanje sebi povećavate šanse za zaposlenje i delujete ozbiljno.
Izvor: www.radniodnos.com
Autor
Gost
11 Komentara
Dodala bih iz svog iskustva još dva pitanja koja nisu primjerena (naročito na prvom razgovoru):
1. Na koliko dana godišnjeg odmora imam pravo?
Godišnji je svakom zaposleniku zagarantiran Zakonom i sigurno da nećemo mijenjati politiku firme da bismo privukli nekog kadidata. Također, nijedan poslodavac nije sretan kada pitate za odmor, a još niste ni počeli raditi.
2. Koliku mi plaću nudite?
Vi kao kadnidat morate znati cijenu vašeg rada na tržištu. To je tema o kojoj kompanije razgovaraju s kandidatima na zadnjem razgovoru i to najčešće na način da prvo pitaju koliko vi očekujete (morate dati neke okvire za svoju plaću!!!) , a zatim vam ponude plaću koju najčeće imaju budgetiranu za to radno mjesto. Na vama je onda da prihvatite ili odbijete ponudu.
Dobar tekst. Mozda su pitanja malo ekstremnija, ali definitivno daju dobru poentu.
Najbitnije pravilo na razgovoru za posao je: “budite potpuno iskreni i otvoreni”.
Ne zaboravite ovo.
Odličan tekst ako ga posmatramo iz epohe feudalizma, a njegova poruka: “zaposleni na razgovoru za posao treba da skine gaće i da se natrti, i nemoj slučajno da je skičao tokom propitivanja” ne može privući ljude koji žele da rade, već one koji će “ići na posao”.
Da li treba pitati za platu na prvom sastanku: Naravno. Ako mi ne odgovara neću ni doći na drugi krug razgovora. Da li treba pitati za odmor: Naravno! Ni feudalcu ne odgovara da ima iscrpljenog službenika koji “ne zna gde udara”. Da li treba pitati za posebne uslove? Naravno, ako ne izlaze van poslovne etike i ne narušavaju radnu atmosferu u firmi.
Ako zaposleni ne poštuje sebe i ne založi se za sebe tako što će insistirati na plati i ostalim uslovima, kako mi kao poslodavci možemo da očekujemo da će poštovati svoju firmu i kako će se za nju zalagati?
Jednostavno, niko nije nezamenljiv – ni poslodavci ni zaposleni. Jedni drugima su neophodni, pa se tako trebaju i ponašati i na razgovoru za posao – sa uvažavanjem i poštovanjem, a ne ovako kako je ilustrovano u tekstu.
Мирко ,потпуно се слажем са Вашим коментаром!
Али у условима неолибералног капитализма-СРПСКА ВАРИЈАНТА ,тако нешто углавном представља редак појединачни чин јако самосвесних и храбрих појединаца каквим надам се и сам припадам и зашто се уосталом и слажем са Вама.У Србији је реално,( не преме лажним подацима државе), неколико МИЛИОНА незапослених ,а радно способних. То послодаци увелико ЗЛОУПОТРЕБЉАВАЈУ!! НЕЋЕ БИТИ УОПШТЕ ИМПРЕСИОНИРАНИ ставом какав Ви овде заговарате него ће у мору незапослених изабрати баш оне који се буду стриктно понижавали и придржавали савета аутора текста о ЗАБРАЊЕНИМ ПИТАЊИМА .Знате каквог би пслодавца импресионирао Ваш став и сигуран сам да би ВАМ БАШ ЗБОГ ЊЕГА ДАО ПОСАО?? Оног послодавца који није ТИПИЧАН СРПСКИ “БИЗМИСМЕН”. Али таквих је јако мало….
Asertivnost, kao komunikaciona vestina.
Svakako dobar tekst.Medjutim nekoliko od ovih pitanja na koje upozoravate ne bi kandidatu ni pale na pamet da poslodavac jasno definise opseg plate,benificije u samom oglasu za odredjenu poziciju.
Npr.Odlicna kompanija,odlicna pozicija,nekoliko intervjua i na kraju skontate da Vam nude nizu platu bez ikakvih benefita,mogucnost napredovanja,godisnji bonus,usavrsavanje i ostalo.
Kada bi poslodavci malo promenili strategiju i jasno unapred dali do znanja potencijalnom kandidatu sta bi moglo biti tu za njih selekcija bi bila daleko jednostavnija za njih a ne bi prolazili kroz ceo proces sa kandidatima koji se ne bi ni javili na oglas.Te samim tim trosili svoje i vreme,novac i vreme i resurse kompanije koja je dala oglas.
Tema je dobra i informativna, ali ima nekoliko stvari koje mi se generalno ne dopadaju u stavu mojih kolega iz HR-a. Kritikovanje bivšeg poslodavca – UVEK se polazi od toga da kandidat nije ok ako navodi mane bivšeg direktora ili šefa, iako ih je ovaj zaista imao. Niko ne otpusti takvog direktora, ali kandidat nije ok kao osoba, nije pogodan. Pojedinac ne može da menja sistem, zato ga i napušta. Isto je i za prekovremeni rad – jesmo li nesposobni da posao završimo za 8h pa nam je neophodno 10h? I to baš svaki dan? Zašto u očima kolega/šefova više vredimo ako ostajemo duže? Kakav je to trend? To nije iz EU došlo… Uostalom, kada ćemo se baviti svojim bračnim, parnerskim odnosima, svojom decom i prijateljima, ako nemamo slobodnog vremena? Ili ne treba da imamo privatni život?
Mislim i da su određena pitanja potpuno zdravorazumska i dozvoljena osobama koje traže posao iz radnog odnosa, već na prvom razgovoru, jer oni imaju sa čim da uporede, imaju veće mogućnosti da biraju šta je bolja ponuda za njih i nema potrebe da dolaze na više razgovora, ako im već na prvom neke stvari ne odgovaraju kao npr. : plata, bonusi, prekovremeni rad, nemogućnost profesionalnog usavršavanja, napredovanja i sl. Čak je pitanje broja dana godišnjeg odmora u tom slučaju opravdano.
Mislim da kolege iz HR sektora treba da poštuju kandidate isto toliko koliko očekuju da kandidati poštuju kompaniju u koju dolaze i njena pravila, jer uostalom svi su oni nekada bili kandidati, a i ko zna, možda će ponovo biti. Fali mi trunka ljudskosti u svemu ovome, zapravo.
Imao sam jedan slučaj da je čovek koji je došao na razgovor za posao rekao da napušta firmu zbog lošeg odnosa sa šefom. Rizikovao je i dobio posao, zato što sam poznavao tog šefa i ta kritika se poklopila sa mojim mišljenje o tom šefu. E sad, da ja nisam poznavao tog šefa, sumnjam da bih rizikovao da zaposlim nekog u sličnoj situaciji.
Г-ђо Љиљана,
слажем се са Вама.
Цео тај ХР комплекс је чиста превара. Нека се врати Кадровска служба или Персонална служба. Ми нисмо “ресурси” попут столица или машина.
Управо су психолози највећи преваранти и најљигавије слуге тзв. приватника и газда. Све је почело од њих. У суштини су само-затајни као нека секта са својим критеријумима, селекцијама, тестовима тј. марифетлуцима.
Згрозио сам се кад сам видео психологе у Делта Ђенерали који су ми више личили на полицајце или затворске чуваре.
Поздрав,
Često nam serviraju bajke o neuobičajenim(čitaj uvrnutim) koji biraju kandidate po kriterijumima prvog utiska,da li smo njemu lično slični itd.
Sve što su moji prethodnici napisali kao zdravorazumske pristupe kandidata kao ličnosti pada u vodu jer smo u užasno nepovoljnom položaju,svi odreda(ako se javljamo sami tj.bez čuvene “veze”) Poslodavca uopšte nije briga kako se mi osećamo,da li smo odmorni i imamo li porodicu. Njih interesuje kandidat koji je mlad, koji mnogo zna,koji se odlično snalazi (čuveni trikovi za raspoznavanje ovih kandidata-pametnica) koji veselo radi pod pritiskom,kome ne treba godišnji odmor,koji nema nikakve porodične obaveze pa može da radi i posle “radnog vremena”,naravno,iz entuzijazma,kome ne trebaju ni pare za prevoz,ni nešto da pojede u toku 10-časovnog radnog dana,ni plata. Plata ,zarada ili kako god to čudo ,produkt razmaženih želja razmaženih kandidata ,nazvali mora biti što manja kako poslodavci ne bi bili odrani za doprinose.
Prošle godine sam bila primljena,insisitirali su baš na meni,dopala sam im se , ali za bedu od para, uz milion dodatnih poslova i poslića pored dvometarskog spiska redovnih obaveza iz struke navedenog u tekstu oglasa. I pored svega, obavezan rad subotom + godišnji od 15 dana u koji se ubrajaju i dotične subote. Ove idilične uslove saznala sam u 3.krugu kad su se već odlučili za mene ,pokušala da korigujem u 4 krugu. Na kraju sam odustala jer su konstatovali da sam zaljubljena u prethodnu firmu u kojoj nisam primila 12 plata zaredom. Oni su izgubili vreme sa mnom, ja sam izgubila 2 vikenda i 2 radna dana za testove i razgovore… Zato, drage koleginice i kolege kandidati, pre svega se dobro raspitajte i razmislite o firmi u kojoj se prijavljujete na konkurs.
Dodala bih da gotovo da nema pitanja koja su potpuno neprihvatljiva ukoliko su postavljena na pravi način.
1. Čime se tačno kompanija bavi? Zapravo treba pitati:”Da li mi možete dati više/preciznije informacije čime se firma bavi?”
2. Da li postoji godišnji bonus?
“Da li kompanija ima politiku nagrađivanja i stimulisanja odličnih radnik?”
3. Da li mogu četvrtkom da izlazim ranije sa posla?
“Da li postoji mogućnost da četvrtkom izađem ranije (jer npr.pohađam kurs koji mi veoma koristi na poslu) a da izostanak nadoknadim u toku nedelje?
4. Da li ću moći da se za par meseci prebacim u marketing?
“Da li postoji mogućnost napredovanja i koji su neophodni uslovi za npr. prelazak u marketing? Koji je realna vremenski period u kome to može da se desi ukoliko ja ispunim sve uslove?”
5. Da li zaposleni dobijaju popust na vaše proizvode?
Ovo pitanje zaista nije neophodno, može se postaviti na kraju razgovora, npr. “Da li kompanija ima loyalty program za zaposlene?”
6. Kolika je pauza za ručak?
Pauza u toku osmočasovnog radnog vremena je 30 minuta, pitanje bi bilo ispravnije:”Da li je pauza u toku radnog dana fleksibilna, tj. da li mogu da nadoknadim vreme provedeno na pauzi u toku radnog dana?”
7. Da li proveravate preporuke?
“Nadam se da proveravate preporuke, pošto su moje zaista sjajne!”
8. Kakav sam bio?
Meni takvo pitanje uopšte ne smeta, štaviše volim da dam povratnu informaciju odmah nakon razgovora.
9. Da li se radi prekovremeno?
Pitanje je sasvim na mestu. “Da li se često radi prekovremeno i na koji način se taj rad kompenzuje?” je možda preciznije pitanje.
10. Nemam pitanja.
Ovo JESTE pogrešno.